И все пак, къде сме?
Какво... Какво става тук?
Слизаме от самолета.
Знам, вече ми каза. Ще хванем друг самолет, нали?
Все още не се знае. - Значи ме събуди, за да...
За да чакаме тук. Къде сме?
Албакърки. - По дяволите.
Мислех, че съм сънувал.
Голямото приятелче се е събудило. Отлично.
Подремна малко, за това все още е замаян.
Много добре. - Да, но какво става тук?
Аз ще му обясня. Всичко е наред.
Много добре.
Справя се добре с работата си, нали?
Да, много добре, както самият той каза.
Виж, аз не съм добре. Защо каза, че всичко е наред, когато не е така?
Щях да ти обясня. Трябва да останем тук за малко.
Но защо? - Защото в Далас вали проливен дъжд.
До тук успяхме да стигнем.
И просто спряхме в Албакърки?
Защо просто не се върнем в Лос Анджелис?
Не знам. Така решиха. - Кой го реши?
Да не би пътниците да са гласували единодушно? Аз не съм особено доволен.
Е, тук сме.
Страхотно. Просто страхотно.
Не се притеснявай. Вече изпратих имейл.
Имаме шанс да хванем последния полет.
Ако ли не, има автобус. - Не го споменавай.
Кое? - Автобусът.
Защо? - Мразя автобуси. Плашат ме.
Добре, Лес. Можем да си наемем неудобен автомобил,
в който не можеш да се събереш и вони на цигари
и, който аз да карам цяла нощ.
По-добре ли е? - Е, добре, ще хванем автобуса.
Не е за вярване.
Не е необходимо да пътуваме с автобус.
Резервирах ни стаи в хотела на летището,
за да можем да си починем и, за да не се налага да чакаме тук,
защото знам, че не ти е удобно, нали така?
Всичко ще е наред. Наистина.
Казваш го ти.
Да. Ще бъде. Обещавам ти.
Това не се брои.
Вие, англичаните, сте заклети оптимисти.
Дори на места като Ватерло.
Спечелихме битката при Ватерло. - Знаеш какво имам предвид.
Места като Индия, Африка.
Всичко е на шега, докато някой не забие копие в задника ви.
От къде сте?
От Корея.
От Лос Анджелис.
Добре.
Много благодаря.
Не... Благодаря ви. Извинете.
Благодаря ви отново. Довиждане.
Защо направо не им направиш свирка, за да се реваншираш за неприятностите.
Тяхно задължение е да ти помагат. - Знаеш ли, нелепо е.
Всеки друг би приел това като сексуален тормоз.
Да, но за това те харесвам. Ти не си като останалите.
Ти си обикновена, нормална. - Просто се опитвах да бъда любезна.
Вината е тяхна. Не трябва да прекланяш глава.
Какво? Не ми говори така. Това, че искаш нещо от някого,
не означава, че трябва да се държиш като гадняр.
А и вината не е тяхна. - Предполагам, че е така.
И сега? - Няма никакви полети.
Няма дори до Далас.
Боже, това е...
Не е добре. - Именно. Точно това имах предвид.
Можем да тръгнем с кола, но не знам дали ще стигнем навреме.
Освен това ще сме изтощени. - Аз със сигурност ще бъда.
Съжалявам, имам счупено крило.
Хайде, да помислим.
Ние сме зрели хора, завършили университет.
В кой университет беше учила? - В "Кеймбридж".
Резервният ми вариант.
Хайде, трябва да измислим нещо.
Обадих се на всички авиолинии. Имат един и същи проблем.
И никой няма да лети тази вечер? - Да, трябва да чакаме.
Можем да хванем автобуса. Съгласен ли си?
Не, не. Е, значи си уредила престоя.
Това е добре, добре е.
Явно ще ни се наложи да поостанем тук.
Искаш ли да се преоблечеш? Може би да свалиш този пуловер?
Защо? - Просто забелязах,
че леко си се поизпотила.
Тук е горещо. - Добре съм.
Не се опитвах да те нападам, повярвай ми.
Казах, че съм си добре. - Просто исках да кажа,
че носиш поло, а се намираме в Ню Мексико.
Полуполо. - Какво?
Така го наричаме в Англия - полуполо.
Винаги го правиш. - Кое? Да те поправям ли?
Не, не. Носиш често полуполо.
Май ги харесваш, а? - Да, това е моят стил.
Чудесно.
Чудесно. Хубаво е да се опознаем.
Хайде да хапнем.
Винаги мисля по-добре, след като съм ял.
Дори и храната да е хотелска.
О, не, не, сега развалихте всичко.
Казах, че не искам никакви картофи.
Това не ми изглежда като никакви картофи.
Извинявайте, искате още ли? - Не, не искам още.
Господи, не искам картофи. Защо ми е да искам още?
Искате ли още картофи или не? - Няма проблем. Благодаря.
Мислех, че не обичаш картофи.
По време на сутрешните срещи, ти винаги ги връщаш.
Аз съм сложна личност.
Доста си наблюдателна. Да не би да ме следиш?
От къде този късмет.
Скъпа, чувала ли си изразът "внимателно с думите"?
Хората постоянно го повтарят.
Означава "поеми си дъх,
и ми дай думата."
Добре. А сега слушай.
Слушай, не съм в Далас. Не.
Не, не, всичко е наред.
Не, не е. Не. Не!
Не, не, в Далас има буря.
Да, намирам се в Албакърки и исках да те чуя.
Какво? Не, това е телефонът на колежката ми.
Да, госпожица Хавингтън.
Да, точно така, Натали.
Да, британката.
Да, тя има обхват. За това звъня от него.
Разбира се, ще и благодаря. Да, а сега слушай.
Скъпа, скъпа, виж, скъпа...
Скъпа?
Сузи?
Използвам телефона в хотела, защото Лес...
Неговият... няма значение, да. Да, разтревожени сме.
Заседнали сме.
Албакърки.
Да, знам.
Заради времето. Всичко е заради времето.
Както и да е. Ние имаме... Имаме нужда от помощта ти.
Знам, знам.
Вътрешните линии на САЩ.
Добре.
Добре... Нима? Добре тогава.
Можеш да се обадиш на моя номер.
Ще го взема след минута.
Ще изпратиш имейл, добре.
Ще го очаквам. Добре.
Лес е добре.
Добре, Сузи.
Благодаря. Чао!
Това е първият път,
когато пия Мартини преди обяд.
Добре де, преди 10:30 часа.
По дяволите.
Това е лудост. Трябва да се махнем от тук.
Искам да кажа, че...
Трябва да сме там, нали?
Вече трябваше да сме там. - Да.
Казах им: "Това е важно.
Нека пътуваме в неделя, за да имаме време да се подготвим".
Но не, трябваше да спестят 400 долара и да пътуваме в понеделник.
Е, надявам се да са доволни,
когато закъснеем утре сутринта.
Добре ли си? - Да, да, просто...
Това е важно,
а и е голяма сделка за мен.
За всички нас. Но най-вече за мен.
Знам, че е така.
Имам чувството, че ни чака дълъг път.
Знаеш ли...
Мисля да отида до града за малко.
Моля? - Ще отида до града.
Тук сме вече няколко часа.
Сега? Точно сега?
Да, само за малко, стига да няма проблем.
Ще профукам малко пари. - Разбира се.
Очевидно е, че няма да се измъкнем от тук.
Просто няма как. - Възможно е, нищо не се знае.
Да, но няма да стане веднага.
Просто ще се помотая,
ще се върна на летището, ще хвана такси, ще свърша някои неща
и ще се прибера след няколко часа.
Лес, мислиш ли, че е разумно да се разделим?
Ние не сме женени или нещо подобно.
По-скоро сме нещо като бандити.
Десперадо, Буч и Сънданс, нещо такова.
Можем да се разделим за малко.
Но... - Ще се оправиш.
Ти си върши нещата, аз ще ти се обадя след час-два, става ли?
Не го одобрявам. Трябваше да го кажа.
Нат, стига, искам просто да купя нещо на децата си.
Индиански дрънкулки, шапки... Става ли?
Има магазин на летището, където има всякакви...
Просто не искам да рискувам нашите... - Боже, Натали, стига.
Планове. - Ние сме тук, нали?
Вината не е моя, но все пак сме тук и аз искам да отделя
малко време за себе си.
Просто ми дай почивка, става ли?
Боже. - Добре.
Извинявай.
Това беше ненужно.
Прости ми.
Така е. - Съжалявам, аз...
Ще те проверявам на всеки половин час. Става ли?
Ще ти се обаждам и, ако има нещо
ще се върна в рамките на половин час.
Дори ще си оставя чантата тук. - Прави каквото искаш.
Не бъди такава. Аз...
Казах ти, че съжалявам, нали?
Да, каза го. - Просто искам да свърша нещо.
Не е голяма работа.
Ще се върна скоро и ще поговорим.
Чудесно. Добра идея.
Ядосана си. - Не съм.
Малко си ядосана. Работя с теб достатъчно дълго,
за да мога да различа тона ти.
Имаш различен тон, когато си щастлива, уморена, ядосана.
Нямам ядосан тон. - Добре.
Ако си ядосана за това, нека просто... - Не, не съм ядосана.
Не сме женени, не помниш ли?
Добре. - Ние сме Буч и Сънданс,
въпреки че не помня те да са се разделяли.
Гледала съм филма само веднъж, но мисля, че това е идеята на съюза "и",
доколкото аз разбирам. - Добре. Каквото и да значи това.
Означава, че са си спечелили името, понеже не са се разделяли.
Амперсандът се обозначава единствено
неща, които вървят заедно, а не поотделно.
Боже, не се шегуваше за Кеймбридж, а?
Не, просто мисля, че всичко това е глупаво. Това е.
Е, добре, ще се постарая да си запиша всичко.
Точно тук е проблемът, смяташ, че ти си шефът.
Смяташ, че си Буч, но не си. Ти си Сънданс.
Знаеш ли какво?
Не, не, няма да продължавам с това. Няма да навлизам в спор
с колежка относно...
До после, Буч.
Добре, но аз няма да те чакам.
Ако се отвори възможност, ще хвана полета.
Казах, че ще се обаждам на всеки... - Обаждай се. Аз няма да чакам.
Ще се видим в Далас.
На къде сте се запътили този път?
Към Индия?
Здрасти. - Здравей.
Какво се е случило с ръкава ти?
Докторът ми каза, че трябва...
Просто давам на ръката си малко въздух.
Е, какво става?
Явно идвам с теб.
Какво? Но нали казахме...
Няма да позволя да се разделим. Отбор сме, дойдохме тук заедно,
тъй че няма да те оставя сам. - Всъщност аз те оставих.
Знаеш какво имам предвид.
Да, но... - Без "но".
Не мога да направя презентацията без теб.
Ако се провалим, няма да има нито бонуси, нито повишения.
Така че, ако ти отидеш в града,
аз също ще дойда.
Все още не схващам. - Кое?
Защо ме следиш? - Не те следя, просто...
Извинете, бихте ли повторили адреса? "Голд Авеню"?
Не, не, не, спрете някъде в центъра на града.
Това е доста голям район, приятел. - Тогава изберете удобно място
и всичко ще е наред.
Мога да ви закарам до много места.
Нямате ли точен адрес?
Не, просто разглеждам Албакърки.
Така добре ли е? - Парите са си твои.
Така е. За това нека да се насочим към града.
Добре. Както пожелаете.
Това е цитат от Шекспир.
Да, да. Хубав цитат.
Чли сте Шекспир, нали хора? - Да.
Той е "най-добрият", както вие казвате.
Аз започнах да чета новелите на Шекспир.
Точно бях стигнал до "Хенри V".
Не те следя. Правя го, защото ме е грижа за работата ни.
Повярвай ми, не ми се идваше в Албакърки,
а и ми става лошо в коли, тъй че...
Добре, добре. Разбрах, Боже.
Ако искаш да отбия, скъпа, само ми кажи...
Това е личен разговор.
Извинете. - За сега съм добре. Благодаря.
Ще ви уведомя, ако ми стане зле. - Разбрано.
За сега съм добре.
Добре, добре.
Харесва ми, че си лоялна.
Хубаво е.
Това е достатъчно, за да ни изчакаш, нали?
На твоите заповеди, приятел.
Нали ще си тук, когато се върнем?
Ти си човекът с парите. Ти определяш правилата.
За мен няма проблем. - Добре, чакай ни тук,
ще се върнем след около час.
Добре, приятел.
Какво ще кажеш да синхронизираме часовниците си?
Да, добре, да го направим.
Знаеш ли, можеш да ме изчакаш в колата, ако искаш.
Ще се оправя. - Никакъв шанс.
Аз просто ще... - Знам, индийски дрънкулки.
Да, каквото успея да открия. Просто ще се разходя наоколо
и ще потърся някакви дрънкулки.
Мислех, че трябва да свършиш нещо. - Така е, трябва.
Трябва да разгледам и да купя някоя глупост на децата си.
Но децата ти са в гимназия.
Все още ли им купуваш подаръци?
Да.
Добре, продължавай.
Не казах ли "чакай ме тук"?
Да, каза го. - Тогава защо ме следиш?
Искаше да те чакам точно там ли?
Точно това е идеята на "чакай ме тук".
Невинаги е така. Сега разбирам какво си загатнал.
Извинявай, "загатнал"? - Мислех да взема нещата в свои ръце
и да те последвам, спазвайки дистанция, разбира се.
Недей. Просто ме изчакай, както те помолих.
Ти наистина просто го загатна.
Можеш ли просто... Става ли?
Всичко е добре, когато свършва добре.
Познай кой го е казал.
Шекспир.
Имам нужда от лекарство.
Ще чакам тук.
Ако ще идваш, идвай.
Здравейте. - Здравей.
Имате ли Ибупрофен?
Да, отзад. - Моля?
Отзад.
Извинете, но нямам представа какво казахте току-що.
Да, знам къде е "отзад", но за едно и също ли говорим?
Продавате ли лекарства?
Разбира се. - Отзад.
Медисин, втори коридор!
Просто се шегувам. Обичаме да го казваме.
"Разчисти втори коридор" и т.н. - Сигурен съм, че е така.
Хубаво е да има "втори коридор",
но това е друга тема.
Трябва ми Адвил. Имате ли?
Отзад. - Да, отзад, ясно.
Извинете,
може ли да ми дадете Ибупрофен, моля?
Да.
Благодаря ви.
Задръжте рестото. - Моля?
Това е бакшиш. - Съжалявам, но не е достатъчно.
Извинете.
Задръжте рестото.
Супер, мерси. - Ще поддържаме връзка.
Благодаря, приятел. - Благодаря.
Добре.
Ще го направя. Много благодаря.
Мерси.
Няма нищо ново. В Далас все още има буря.
Страхотно.
Не вземай прекалено много.
Добре.
Мисля, че вибраторите могат да заменят дрънкулките.
Такава ли е идеята ти? - Много забавно.
Изглеждаш заинтригуван.
Не, не, просто си почивам. Това е.
Да. - Така е.
Не е за вярване, че могат да сложат тези неща
тук, където всеки може... Нали разбираш, децата.
Разбира се.
Срамно е, ако искаш да знаеш.
Срамувам се от хората, които държат това място.
Защо те е срам?
Защото по този начин изкарват прехраната си.
Продавайки подобни извратени неща.
Всичко това е просто пластмаса, метал и гума.
Извратено е, ако го позволиш.
Да не би да си спечелила стипендия "Маркиз дьо Сад"
в Кеймбридж? - Хубаво изказване, Лес.
Както и да е, не разглеждах. Просто си почивам.
Това е.
Няма да кажа на приятелите ти в службата, ако за това се тревожиш.
Не се тревожа, защото не правя нищо лошо.
Както кажеш. - Точно така. Е?
Можеш да влезеш, ако искаш. - Не искам. Как можа да го помислиш?
Просто се протягам, ясно?
Просто си почивам пред този сексмагазин.
Това е всичко.
Добре. Съжалявам, че го изтълкувах погрешно.
Искаш ли да си вземем кафе? - Да, искам.
Благодаря. - За нищо.
Здравейте. - Добро утро.
Коя част от утрото е добра?
Това е просто професионална учтивост.
Разбрах. - Кафе?
Или нещо малко по-топло? - За мен само кафе, благодаря.
Чудесно. А за вас, господине? - Кафе,
може би с лек намек за топлина.
Отлично. - Направете ги хубави,
плащам с американски долари. - Отлично, господине.
Случайно синът ти да работи като стюард?
Опасявам се, че не, сър. Той е гей.
О, отлично. Това си е постоянна работа,
само че не знам какво общо има с всичко останало. Разбираш ли?
Тук? - Може би той просто се е примирил.
Може би го повтаря на всички,
защото това е неговият начин да се справи.
Да се справи с какво? Синът му е гей, какво от това?
Освен факта, че не може да работи като стюард.
Не виждам какъв е проблемът.
Звучи доста прогресивно.
Аз съм прогресивен човек. Живей и остави другите да живеят.
Какво друго да кажа. - Заповядайте.
Това ще ви сгрее.
Отлично. - Наистина отлично.
Мили Боже. Това кафе да не е огнена вода?
Сериозно. - Ти си смел човек.
Аз? Сигурно се шегуваш.
Така е, позволяваш на един непознат
да сипе в кафето ти, каквото пожелае.
Има нещо смело в теб. - Едва ли.
Това е пределът на моята лудост... Е, почти.
Загадъчно. - Да, така е.
Аз нямам право да говоря, понеже съм същата.
Нима? Е, предполагам, че е така.
Работим заедно вече две години, а не знам нищо за теб.
Знаеш, че съм добра колежка.
Ценен кадър съм за търговския отдел.
Какво друго трябва да се знае? - Предполагам, че нищо,
но на хората им е интересно. Любопитно им е с кого прекарват времето си.
Искат да знаят поне нещичко. - Ето какво,
ако ми кажеш каква работа имаш, ще ти разкажа всичко. Става ли?
Започни с онова, което непрестанно вадиш от портфейла си. Мистериозно е.
Какво? - Хайде, очевидно е.
Е? - Не, няма начин.
Хайде. - Няма да играя тази игра.
Хайде де! - Не, не, не става.
Глупаво е. - Имаш тайна.
Нека да приключим темата.
Добре, но ти беше този, който искаше да се опознаем.
Не, не, имах предвид... Да си говорим за зодии и прочее.
Просто ми кажи нещо за себе си. Ще заболи ли?
Не е нищо, наистина. - Кое?
Нещото. Това е просто списък... Направих списък за пазаруване.
Кога? - Какво?
Докато чакахме на летището. - Това не е вярно.
Кое? - Ако не искаш да ми кажеш - добре,
но не ме лъжи. - Кой лъже?
Ти. - Не е така.
Лъжеш, не може да си го написал. Не трябваше да сме в Албакърки,
тъй че как си изготвил списък, без да знаеш, че ще дойдем тук?
Съжалявам, но това е пълна измислица.
Когато... Когато го писах...
Добре, добре, хвана ме.
Ето, погледни, не е нищо.
Ще ти го покажа.
Ето го. Доволна ли си?
Това е просто лист хартия, това е всичко.
Добре, подай ми го, щом е просто лист.
Не, хайде да си допием питиетата и да тръгваме.
Казах на човека, че ще се върнем след час.
Добре.
Готова съм и, между другото, съм зодия Дева.
Чудесно, благодаря за информацията. Нат, недей!
Недей, върни ми го. - Хайде, Лес. Дай ми да го видя.
Върни ми го, по дяволите! - Добре, добре!
И сега какво, няма да си говорим ли?
Общо взето, да. - Не бъди такава.
Всичко е наред. Да вървим. - Не е нищо особено, казвам ти.
Именно, не е нищо особено, следователно не е моя работа.
Ние сме просто колеги. Защо ти е да ми казваш.
Аз не ти разказвам нищо, защо ти да го правиш. Всичко е наред.
Нат, не се опитвам да бъда... - А казваш, че аз съм потайна.
Това е просто... Това е...
Просто искам да знам кой е Зоро. - Какво?
Прочела си го? - Да.
По дяволите. Това беше... Защо го направи? Това е мое.
Защо да го крада, ако не исках да го прочета?
Би било глупаво. - Така е. По дяволите.
Това не беше хубаво. - Прощавай, напиши "Зет" на челото ми.
Какво? - Едно от тези.
"З"? Наричаме го "З."
Няма значение, не става дума за човек.
Това е... - Спри да лъжеш.
Ако няма да кажеш истината, по-добре не казвай нищо.
Ще се обадя на авиокомпаниите. - Не, не го прави.
Почакай, недей, моля те.
Ще ти кажа, ще ти кажа, ясно?
Това е... Аз съм... По дяволите!
Има сексуален контекст, нали? - Кое?
Боже, стига! Това, което криеш.
Прекарваме времето си криейки това.
А американците са ужасни, шибани пуритани.
Страхуваме се, че някой ще разбере, че ни харесва,
или как точно ни харесва, или нещата, които искаме да опитаме,
или хората, с които сме били. На кого му пука? Това е животът!
Това е част от живота и просто трябва да бъдеш себе си, Лес.
Живеем само веднъж. Виж как изчезнаха индуистите.
Такава сделка има веднъж в живота.
Зарежи. Прави каквото искаш, Лес.
Еха! - Съжалявам, доста съм набрала.
Виждам. - Никога няма да ми кажеш нещо вярно.
Виж, аз искам... - Това е жалко! Мъжете сте жалки!
Почакай малко. Просто е лично.
Е, и? - Е, може би не искам да ти казвам.
По-голямо ли е от това? По-лично ли е от това?
Предполагам, че това не е огърлица.
Едва ли. - Тогава какво е?
Приятелката ми ме кара да го нося, когато не съм с нея.
Това е нашийник.
Но... Защо?
Ти как мислиш?
Защото е ключар?
Не е смешно, Лес. - Нямам представа.
Защото природата на нашата връзка е такава.
Няма ли ти доверие? - Не, имаме си доверие.
При това много.
Добре.
Аз съм подчинена,
а тя е доминант.
Знаеш ли какво означават тези думи?
Нещо като роб и господар?
Ами, да...
Нещо такова, но доста по-различно.
Тя си пада по тези неща.
Нищо чудно, че никога не идваш на коледните партита.
Какво? Неудобно ли ти е?
Малко. - Защо? Аз съм си същият човек.
Да, но с нашийник на врата. - Така е.
Нещо друго? - Не прекалявай, Лес.
Доверих ти се.
Казах ти нещо, което никой друг колега не знае.
Е?
Прибрах се в 7 часа.
Сутринта?
Признах те. Изненадана съм.
Никога преди ли не си правил нещо подобно?
Разбира се, че не. Никога.
Каза ли на жена си?
Шегуваш ли се? - Не, просто...
Повярвай ми, това не е нещо, което да разкажеш
на някого, който се надяваш да те обича вечно.
Лес, моля те, това е... - Какво?
Ти си преспал с някого. Бракът може да оцелее и след това.
Понякога е така, но... - Винаги е така.
Знам го. Не съм идиот.
Не съм някой наивник, блуждаещ из големия град.
Или средно големия град, или каквото и да е това място.
Знам, че е възможно.
Тогава? - Какво ти казах току-що?
Разказах ти за вечерта, която прекарах,
вечер, която почти не си спомням.
Не знам какво да й кажа.
Но дори да знаех, пак не бих го направил.
Просто и кажи какво се е случило.
Да, точно така. "Здравей, скъпа, прибрах се.
Между другото преспах с някого в Албакърки.
Не знам коя беше, но беше фантастично, наистина главозамайващо."
Това ли да й кажа?
Не, просто и кажи истината. - И каква ще е тя?
Не знам, кажи и, че си правил секс, но по нов начин,
по различен начин. - Да, анален секс.
Да, анален секс. Какво толкова? - По-тихо, ако обичаш!
Имаш проблем с истината, нали, Лес? - Не, нямам.
По принцип нямам.
Не се притеснявам да разкажа на всички в Ню Мексико
за моята... Любовна авантюра.
Нарича се... Нарича се "мръсен уикенд",
когато излезеш с някого и правиш неща, които... Знаеш.
Погледни го от добрата страна, може пък да разнообрази брака ти.
Не мисля така.
Може да се изненадаш. - Съмнявам се.
Няма как да знаеш, Лес. - Вече има нова панацея - содомията.
Това те изяжда, нали? Трябва да направиш нещо по въпроса.
Аз не съм от тези, които създават проблеми.
Не съм такъв. Не правя подобни неща.
Винаги съм правел само това, което трябва. Това е всичко.
Добре. Щом казваш.
Имам предвид...
Освен онази нощ, нали?
Да, освен нея.
Харесало ти е. Не знам.
Харесало ти е. - Не.
Напротив, харесало ти е. - Просто беше различно.
Бях много пиян, а тя беше красива.
И да, "тя" може би е била "той".
Ако не ти беше харесало, нямаше да стоим насред Албакърки
опитвайки се да намерим мястото. Просто признай, че ти е харесало.
Не знам дали ми е харесало. Не би трябвало да харесвам такива неща.
Не трябва. Не ми харесва.
Просто се случи. - Не ти вярвам.
Добре, не ми вярваш. Шах и мат.
Това е откачено. Защо изобщо го обсъждам с теб?
Беше глупаво да ти разказвам. Не ми олекна, след като споделих.
Не се чувствам по-добре.
Защо не платиш ти?
Поне веднъж.
Уплашен си. - Стига.
Така е. Страх те е от чувствата ти, от значението на всичко това.
Натали, престани вече.
Стигнахме чак до тук. Не смяташ ли, че трябва да приключиш?
Да приключа кое? И какво е това "ние"?
Не сме заедно в това. Става въпрос за мен и моите проблеми.
Аз също си имам проблеми!
Знам и не ми пука, защото това са си твои проблеми.
Не са моя работа. Не мисля, че трябва да смесваме проблемите си.
Това ще те преследва, Лес, сигурна съм.
Не, няма, защото затварям тази врата.
Врата, която изобщо не трябваше да отварям.
Направих грешка. Прекалих с алкохола. Понякога ми се случва.
Вината ми е, че направих нещо глупаво.
Нещо, което ти е донесло наслада.
Е, и? Това няма значение. Мога да се наслаждавам на банков обир,
или на гмуркане, или на идиотския скок с бънджи.
Но знаеш ли какво? Не бих правил тези неща.
И нямам проблем с това.
- Добре. - Да, няма проблем.
Ти си страхливец. Това не ме засяга.
О, моля те. - Има и други такива хора,
които просто минават през живота,
криейки се, заедно с останалите страхливци.
Да не би да преподават в Кеймбридж? Ако е така, значи си прецакана.
Говори каквото искаш, истината е, че бягаш.
Разбира се, че е така. Имам си причина да го правя.
Защото имам ангажименти спрямо хората. И това просто не съм аз.
Да, мисля за това и ми е любопитно какво се е случило,
но това не съм аз. Това просто не съм аз.
Не съм във възраст,
в което да пробвам нови неща.
Не свалям жените в офиса,
не искам да спя с теб. - Какво?
Съжалявам, но е така. - Добре.
Може би съм единственият във фирмата, който не иска, но е така.
За това... Може ли да сменим темата? - Да, разбира се.
Няма нужда да го споменаваме повече. - Благодаря ти.
Ти си женчо. Да оставим нещата така.
Това заболя. Знаеш ли какво?
Жените преди не говореха така.
Не използваха такъв вулгарен език.
Не исках да те обидя, Лес. Това са фактите.
Знаеш ли какво? Това е толкова...
Защо изобщо ти пука? Не разбирам.
Наистина, защо толкова се интересуваш? - Вече не се интересувам.
Постоянно ме разпитваш за това.
Държиш се сякаш е голяма работа. Казваш, че трябва да съм смел
и други подобни глупости, за това да разбера кой съм.
Добре. Повече няма да го правя. - Може би просто искаш да излизаш с
хора, които правят същите откачени неща, които и ти.
Какво искаш да кажеш?
Нищо. Забрави.
Само, че го каза. - Нат, стига. Може ли да спрем?
Не, не може. Споделих ти нещо лично,
а ти го използваш срещу мен. - Не е така.
Току-що го направи. - Не исках да кажа "откачени".
Но го каза. - Взимам си думите обратно, съжалявам.
Ти го мислеше. Това е мнението ти за нещата, които правя.
За това го каза. - Не, чуй ме.
Не, ти ме чуй. Ти си шибан страхливец,
искаш да се скриеш някъде и си мислиш, че всичко ще изчезне, но няма.
Ще намериш начин, ще се ровиш в интернет,
ще си купуваш списания, ще ходиш на места,
къде можеш да гледаш или не знам...
Лес, искам да кажа, че това няма да отмине.
Знам го, защото съм била на твоето място. Знам какво става.
Казвам ти, че в един или друг момент това ще излезе наяве
и ще нарани някого,
ако не се изправиш срещу страха си.
Нат...
Нат, моите уважения, но какво предлагаш?
Да намеря този човек и да правим секс отново?
Да видя дали отново ще ми хареса?
Не сме ли тук за това всъщност?
Аз...
Помислих си го.
Помислих си го за момент.
Но стига, какво... Какво същност...
Какво се предполага, че трябва да направя? Ами ако ми хареса?
Ами, ако наистина харесвам мъже? Или пък други жени?
Ами ако ми харесва да се свалям с други хора?
Тогава какво? Какво? - Поне ще го знаеш.
Ще знам какво? - Ще знаеш кой си.
Знаеш ли какво, ще открием този Зоро.
Зоро не е човек. Казах ти.
Каквото и да е. - Това е клуб,
мястото, в което отидох, когато бях тук.
Пийнах си и...
Това е всичко. - Това е всичко?
Знаеш какво стана. - Да, знам.
След това се събудих,
точно бяхме пристигнали тук,
в Албакърки и си помислих...
Може би това... Може би трябваше да се случи,
за да мога най-накрая...
Да се отърва от това...
Не знам... От това чувство. - Разбирам те.
Мисля за това постоянно.
Разбирам те, Лес.
И не е защото беше приятно, което си е така,
а защото направих нещо наистина лошо.
Според кого? - Според всички.
Според хората от моето поколение.
Това, което направих, е неморално
според всички и това ми тежи.
Наистина. - Но?
Но не мога да забравя тази нощ.
Мамка му.
Е, все още ли искаш да се върнем в хотела?
Предполагам, че да.
Не знам.
Здравей. Работя.
Здравей.
Не, работя. Сега няма как.
Не.
Да, нося го.
Наистина го нося.
Не, не мога. Не мога да се снимам.
Анджи, не ми затваряй,
просто не мога да се снимам...
Затвори ми.
Не.
Вся още не.
Не, не изглежда...
Да.
Да, може би ще трябва да останем тук тази вечер,
което е наистина гадно. Наистина...
Да, защото утре сутринта трябва да сме...
Точно така, в Далас. Какво?
Да, така е.
Да. Не.
Не, бил съм тук и преди.
Да, поне знам местните ресторанти.
Така е, скъпа.
Да.
Предполагам, че ще хапна нещо
и ще си легна рано.
Не, телефонът ми вече работи.
Аз също не знам защо, но работи.
Да. На висок етаж сме.
Не, не, не сме...
Не сме в стая. В нещо като апартамент сме.
Както и да е, телефонът ми работи. Понякога се случват такива неща.
Не, не мисля, че е чудо.
Не, не мисля. Не.
Свързано е по-скоро с обхвата ми, отколкото с Господ.
Виж...
Мисля да се върна в града.
Но ние току-що пристигнахме. - Знам.
Знам, но... - Добре.
Имам нужда да... - Разбирам.
Добре.
Искаш ли да дойда с теб?
Както искаш. - Искам да дойда с теб.
Добре. - "Буч и Сънданс", нали помниш?
Трябва да си заслужим името. - Да, добре.
Да вървим.
Благодаря.
Пак заповядай. - Благодаря ти.
Не смятам, че си откачена.
А на мен не ми пука какво мислиш, тъй че...
Няма проблем.
Добре.
Да вървим.
Знаеш ли какво ще излезе от цялото това нещо?
Ще се върнем в града,
ще намеря човека, с когото прекарах нощта
и тя ще се окаже
страхотна мацка.
И всичко, което ще се случи
е, че ще се почувствам зле, заради стореното,
точно както всички хетеросексуални.
Това ще се случи. Ще видиш.
Залагам 50 долара, че точно това ще се случи.
Само гледай.
Здрасти, приятел.
Сериозно?
Ето ме и мен. Влизайте.
Нещо познато ли ти е?
Не. Бил съм тук само веднъж.
Ей, шофьоре, как си?
Добре, приятел. - Познаваш ли този район?
Разбира се. Това е Албакърки.
Познавам Албакърки. - Чудесно.
Случайно да знаеш място, на име "Зоро"?
Чувал ли си го? Трябва да е някъде тук.
Гей клубът.
Да.
Може би.
Ако говориш за гей клуба "Зоро", знам къде е.
Не е... Не е... Не е само гей клуб нали?
Мисля, че е по-скоро... - Изцяло.
Само за обратни. - Ясно.
Все още не сме сигурни.
Давам ти 20 долара за сега.
Ще ти дам останалите, когато се уверим.
Там пускат и жени, не са расисти или нещо подобно.
Но общо взето е място за гейове.
Разбирам. Добре.
Там ли искате да отидете?
Ами... Ние...
Добре де. Би било добре.
Закарайте ни там. - Само кажи, приятелю.
Да, моля. Към "Зоро".
Расисти?
Нека не го споменаваме.
Мерси, приятел.
Здравей.
Как сме днес? - Добре, добре.
Добре, мерси.
Знаете, че сте в "Епълбийс", нали?
Да, да, знаем. - Чудесно.
Наясно сме, че...
Какво? - Знаете...
Извинявайте, но какво? - Това е гей клуб, нали?
Нека проверя.
Приятели, това гей клуб ли е?
Не съм сигурен.
Явно ще трябва сами да разберете.
Искам Мартини с водка, а не с джин. Същото и за колегата ми.
Веднага, захарче. - Благодаря.
Е, някой изглежда ли ти познат?
Разпознаваш ли някого?
Какви са шансовете това да се случи?
Животът може да те изненада, Лес.
С карта ли ще платите или в брой?
Ще платя с карта.
Разбрано.
Наздраве.
Разкажи ми за теб.
За връзката ти.
Казах ти, че е лично.
Да, но... - Така е.
Знам, но все пак ми разказа.
Не, казах ти просто какво правя, казах ти какъв е начинът ми на живот,
но не съм готова да го обсъждам. - Разбирам.
Съжалявам. - Не те питам кой знае какво.
Вече знам по-същественото.
Просто съм любопитен.
От колко време сте заедно?
От известно време.
Може би около година.
Връзката сериозна ли е или...
Наистина не разбирам от тези неща.
Какви неща? - Знаеш,
когато двама души се обичат,
но обичат да използват и аксесоари.
Разбираш ме, въжета и други подобни.
Виждал съм снимки на такива неща.
Понякога има и други хора.
Къде? Какви снимки си виждал?
В списания, в интернет.
Може би това се отнася за някой хора,
но не се отнася за нас. - Добре, разбирам.
Тя е...
доста властна, така че аз... Аз не съм...
Имаш ли нещо против да сменим темата? - Добре, няма проблем.
Благодаря.
Все пак, никога ли... - Лес, не бъди перверзник.
Не, не говоря за частта с подчинението.
Говоря като за хора, които имат връзка.
Ами...
Някога изневерявали ли сте си?
Само това искам да знам.
Казах ти какво аз направих.
Затова помисли, че може би и ти ще споделиш.
Но няма проблем.
Няма нужда да казваш нищо.
Няма значение.
Няма да промени това, което аз направих, така че...
Да.
Моля?
Тя ми изневери веднъж.
Тя каза, че е било веднъж. Трябва да й вярвам.
Разбирам.
Няма как да знам дали казва истината или лъже, разбираш ли?
Разбирам. Това притеснява ли те?
Да, притеснява ме.
Разбира се, че ме притеснява.
Ясно. - Трябва да нося шибан нашийник.
Понякога не мога да дишам, давя се. Тъй че, да, притеснява ме.
Трябва да го крия докато съм на работа,
постоянно ми е топло. Притеснява ме, по дяволите.
Тъй че, да, цялата шибана ситуация ме притеснява, Лес.
Добре, съжалявам.
Не искам да говоря за нея.
Да, разбирам те.
Добре.
Ти си идиот.
Накара ме да ти разкажа повече, отколкото ти ми каза.
Трябваше да ти вадя думите от устата. - Не е така.
Точно така е. - Не, категорично не.
Добре де, нещо такова. - Виждаш ли?
Може ли чаша Шардоне? - Разбира се.
Ти си предател, Лес. Предател. Сам го каза.
Благодаря.
Тук ми харесва.
Хубаво е, уютно е.
Не знам.
Това не е моето място.
Това не е моят стил... Разбираш ли?
Това място... Аз не съм...
Не мога да кажа, че съм...
Това просто не е моят стил.
Усещам го
докато седя тук.
Не харесвам мъже.
Живял съм достатъчно, за да съм сигурен.
Това е чудесно.
Да, така е. Наистина не ги харесвам.
Да, определено се срещат мъже, които в даден момент...
Имам предвид, това, че съм мъж, не означава, че...
Искам да кажа, че когато видя някой привлекателен човек,
си казвам: "Този мъж е хубав".
Мисля, че това е нормално. Не означава, че си гей.
Това означава, че си искрен,
че не се притесняваш.
Мисля, че това е хубаво. - Да, хубаво е.
Да. Случвало ли ти се е? - Кое?
Да видиш някой мъж и... - И какво
Да почувстваш нещо. - Ами да.
Да го сметнеш за сладък, или нещо такова.
Да, аз съм момиче. Преди спях с мъже, така че...
Но това не те прави... Хетеро.
Знам на къде биеш.
Не е престъпление да имаш такива мисли.
Искам да кажа, че не стоя тук,
мислейки си: "Боже, трябва да...
Трябва да целуна мъж, да го докосна"
или нещо подобно, разбираш ли? Дори не съм си го помислял.
Това исках да ти кажа. Не съм гей.
Просто не съм гей.
Това е. - Това е добре, нали?
Да, много добре. Хубаво е да стигна до заключение.
Така е, наздраве.
Хубаво е, че дойдохме тук, за да се убедим в това.
Мисля, че си заслужаваше.
Ще отида до тоалетната и след това мисля...
Мисля, че трябва да тръгваме.
Лес.
Внимавай там.
Фен ли си на Лейкърс?
Може би трябва да пуснат спортната телевизия,
за да гледаме края на мача.
Не, не, не, просто...
Заедно сме цял ден.
Цял ден? - Да, цял ден.
Готова ли си?
Току-що дойдох тук. Дай ми минутка.
Разбира се. Здравей.
Здрасти.
Просто си говорим.
Да, да, очевидно е.
Лес, ще се чакаме отвън. - Ясно, добре.
Ще отида да се обадя по телефона, или нещо такова.
Той ми е колега.
И ти го доведе тук? - Да.
Защо се занимаваш с...
Здравей, захарче.
Може ли един Манхатън? - Имаш го.
Свободно ли е?
Зависи. - От какво?
Нека първо те огледам.
Можеш да седнеш?
Благодаря ти. - Не благодари на мен.
Така ли? - Да, заслугата си е твоя.
Издържа теста. - И какъв е този тест?
Тест за сядане. Повярвай ми, не всеки се справя.
В такъв случай се чувствам... - Миналият път също го издържа.
Така ли? - Определено.
Всъщност не съм от тук.
Искам да кажа, че... Не идвам тук често.
Знам. - Добре.
Но не е и първото ти идване тук, нали?
Мисля, че сме се срещали.
Така ли? Сигурна ли си?
Почти на 100%. - Почти?
Ако в живота нямаше поне малко мистерия,
нямаше да е интересно да живеем, нали?
Да, вероятно си права.
Не, сигурна съм, че сме се срещали.
Ако не тук, то някъде другаде.
Да.
И аз мисля така.
Просто исках да видя дали си спомняш, защото...
Защото мисля, че беше малко...
Бях много пиян, когато това се случи, така че...
Спомням си. - Наистина?
Да, спомням си. Ти наистина беше пиян.
Наистина? - Определено. Трябваше да те нося.
Значи сме си тръгнали заедно?
Абсолютно.
Искаш ли да ти покажа къде отидохме?
Не е далеч.
Извинявай.
От работата е. - Няма проблем.
Е?
Зависи от теб. Е, зависеше от мен,
но аз ти прехвърлих решението, така че...
Да. - Да?
Да, моля, госпожице.
"Моля" звучи добре. Харесва ми.
Ще тръгваме ли?
За малко да забравя.
Дойдох тук с някого. С някого от работата.
Жена е. Не е... Не е мъж.
Не е мъж гей. Ще се върна след минутка.
Ще те изчакам. - Добре.
Хубаво е, че успяхте да разчупите леда.
Би ли ни оставил за секунда?
Всъщност, не бързаме за никъде.
Аз... Открих...
Погледни натам. - Това ли е тя?
Да, да. Доколкото си спомням, е тя.
Еха, млада е.
Да, доста. - И действително е "тя", нали?
Да. - Тя е жена.
Изгубих баса. - Да кажем, че сме равни.
Бяхме се хванали на бас, че... Няма значение.
Ще отидеш ли? - Да, да... Само ще поговорим.
Сигурен ли си? - Да.
Да.
Това се превърна в един щур престой, а?
Да. Мръсен уикенд.
Да, Господи... Дръж телефона си включен.
Предполагам, че ще съм тук. - Добре.
Извини ме.
Няма проблем. Свикнала съм да чакам.
Така си изкарвам прехраната. - Нима? Какво означава това?
Знаеш какво означава. - Предполагам, че е така.
Така мисля. - Хайде, тигре, да вървим.
Нямаме много време, нали?
Да, да, имам полет. О, имаш предвид нас двамата.
Нямаме много време? - Всички сме заети.
Никой няма време, скъпи,
животът ни връхлита.
Искаш ли лед?
Не, благодаря.
Предпочитам го нормално. Или чисто...
Както там го наричате. - "Чисто"... Харесва ми.
На мен също.
Ами ти?
Как го предпочиташ? - С лед.
Можеш да се обадиш, ако трябва.
Не, не, няма проблем.
Сигурен ли си? - Да. Всичко е наред.
Чудесно. Значи сме само двамата.
Именно.
Хубаво е. Харесва ми.
Благодаря.
Тук ли дойдохме миналия път?
Да.
Не си спомням това място. - И все пак, бяхме тук.
Добре. И... правихме ли...
Какво? - Нищо.
Хайде, кажи ми. - Мислех си за това
през последните месеци и...
Опитвам се да си припомня детайлите.
Не искам да кажа, че съм те забравил.
Не се тревожи, не се обиждам. - Добре. Не искам да съм нетактичен.
Исках просто да те попитам дали...
Просто не ми излиза от главата.
И защо?
Когато се случи за първи път, преди колкото и време да беше,
аз те срещнах в "Зоро"...
Място, на което някак си се озовах... - Някак си?
Нямах представа, че това е гей клуб.
Нямам ни най-малка представа. - Добре.
След това срещнах теб и... беше страхотно.
Но няма логика...
Какво правеше ти там? - Не схващам.
Аз неволно се озовавам на място като това
и случайно срещам
красиво момиче като теб.
Не разбирам.
О, ясно. Отговорът е лесен.
Бях там с брат ми.
Добре.
Той обича да ходи там. И двамата обичаме.
Тихо е, а и е наблизо. - Разбирам.
Ние бяхме там, ти се приближи,
започнахме да си говорим. Така стават тези неща.
Едното води до другото.
И аз просто започнах да те свалям?
Господи.
Пред брат ти? - Беше доста настоятелен.
Заради операцията на рамото.
Няма проблем.
Както и да е, женените мъже обикновено са настоятелни.
Така ли? - Да, последния път не носеше това.
Извинявай.
Не исках да те засрамя.
Не, сигурен съм, че съм изяснил това, нали?
Да, определено.
Но, ако... - Нищо.
За мен няма значение. Това си е твоя работа.
Няма нищо общо с нашата работа.
Нашата работа? - Твоята, моята, нашата...
нашата работа.
Не схващам. - Напротив.
Но... почакай. Как се казваш?
Това всъщност не е твоя работа.
Твоето име също не ме интересува,
за това да се захващаме за работа, става ли?
Така е по-лесно. - Разбира се.
Е, какво ще правим днес?
Просто питам какво искаш. Цената е същата.
Освен, ако не искаш нещо ново...
Здрасти.
Как си? - Благодаря, че се върна бързо.
Казах му, че си тук,
за да можем пак да сме заедно.
Моля? Предположих,
че искаш да е като последния път,
с нас двамата. Поне като за начало.
Не те разбирам. - Миналият път тук, ние тримата.
Миналият път искаше това, тъй че предположих...
Чакай, чакай, чакай. Искаш да кажеш, че тримата сме...
Сме били заедно?
Е, не през цялата нощ, но... - Няколко пъти се сменихме.
Точно така. - Съжалявам, но ми трябва разяснение.
Искаш да кажеш, че това е брат ти?
Да, това е брат ми. Живеем тук заедно.
Съквартиранти сме. - Нима?
Колко спални има тук? - Само една.
Това...
Почакай.
Не си спомняш цялата...
Така мисля.
Бегло. - "Бегло"?
Но аз... Мога да се закълна,
че бях с жена. - Преобличам се, когато излизам.
Така ли? Искаш да кажеш...
Имаш предвид като жена?
Но аз мислех...
Мислех, че съм бил с жена.
Но не си сигурен, нали? - Май да.
Спомням си усещането от... Разбираш...
От това ли?
Не, беше просто...
Беше различно. Начинът, по който правехме любов.
Била си ти, нали?
Ти ли беше? - Аз ли бях?
Трябва да си била ти.
Не се обиждай, но не съм...
Не съм такъв тип. Просто не съм.
Никога не съм бил с...
Но все пак се върна в "Зоро", нали?
И то днес. - Да.
Да, така е.
Ти ли ми даде това?
Не съм била аз.
Това не е ли твоят почерк?
Да.
Аз го написах. - Разбирам.
Ние, ние правихме ли...
Ти направи доста неща и двама ни.
Много неща...
О, Боже.
За това ли се върна?
Бях много пиян.
И не помня дали...
Дали беше с мен или с някой друг?
Да. - Има ли значение кой е,
щом прави това.
Ами, да.
Чувството е приятно, нали?
Чакайте, чакайте.
Господи, почакайте.
Спрете.
Здрасти.
Не, наблизо съм.
Така ли?
Сигурна ли си?
Да, но сигурна ли си?
Да, трябва.
Идвам след малко.
Да, ще дойда след...
Добре.
Добре, ще се видим след малко.
Добре. Чао.
Тръгваш ли? - Да.
Изглежда бурята е приключила.
Няма проблем. Разбирам.
Благодаря.
И все пак, добре дошъл си. - Много мило от твоя страна.
Благодаря, но трябва да отида в Далас.
Не, имам предвид, ако не успееш.
Ако отидеш до летището и установиш, че полетът е отменен.
Добре дошъл си да останеш. - Разбирам. Благодаря ти.
От там ли си?
Не, не. Отивам по работа.
Ясно. - Да.
Между другото, ние сме от Орегон.
Прекрасен градче.
Искам да кажа град.
По-скоро щат. На Северозапад. Много хубаво.
Да, аз и брат ми се озовахме тук,
в Албакърки. Но в действителност сме от Портланд.
Супер.
Беше хубаво да се видим отново.
Да, аз също се радвам.
Така ли? - Да, абсолютно.
Беше...
Няма нужда да го събуждаме, нали?
Не, няма нужда. Ще му предам, че си се сбогувал.
Мерси.
Не, не, не.
Тази вечер не беше за пари. Беше просто за забавление.
Понякога го правим. Обичаме да се забавляваме.
Трябва и ти да опиташ.
Надявам се да си отговорил на въпросите си.
Мисля, че го направих. А може би не съм.
По дяволите, не знам.
Просто... - Ето,
това е номерът ми.
В случай, че излезе нещо друго.
Не. Благодаря ти, но... Знаеш ли?
Не ми го давай. Мисля, че трябва да намеря друг начин
да се справя с нещата от живота.
А и съм прекалено зрял, за да започна да търся сега.
Добре, късмет тогава.
Благодаря ти.
Искам просто да знаеш, че повечето хора, които срещам
търсят нещо, за това поне недей да търсиш сам.
Нима?
Знаех, че ще излезе нещо добро.
Нека ти помогна.
Благодаря ти.
Хубав е,
когато е изтощен.
Така ли? - При това много.
Има по-хубави крака от мен. Копеле.
Нека те попитам нещо, преди да си тръгна.
Когато се срещнахме той как беше облечен?
Питам, защото той каза, че обича да носи женски дрехи.
Да, и тогава носеше. Така изглеждаме, когато излизаме.
Значи, когато съм дошъл при вас...
Вероятно съм ви помислил за две жени.
Така ли беше? - Не знам.
Просто ми е любопитно.
Нямам представа защо дойде,
какво си мислеше или какво търсеше,
какво знаеше и какво не.
Единствено ти знаеш това. - Предполагам, че е така.
Отговорът е вътре в теб. - Разбрах.
Добре тогава.
Ще се виждаме.
Най-вероятно няма, но... - Никога не знаеш.
Вярно е.
Случайно да имаш кола, понеже закъснявам много.
Съжалявам, не харесвам колите. Съсипват околната среда.
Добре.
Може да вземеш скутера на брат ми, ако искаш.
Просто го остави в "Зоро".
Наистина?
Аз съм от Пасадена.
Със семейството ми живеем близо до Лос Анджелис.
Не мога да повярвам, че успяхме да намерим друг шофьор на такси.
Знам. Господин Шекспир.
Добре ли си?
Да. А ти?
Не знам.
Нямам представа.
Добре.
Разбирам.
Кое беше момичето, с което говореше?
Не помня името и.
Здравейте.
Шекспир!
Шекспир, Шекспир, ей?
Имаме малко време, нали?
Малко. - Трябва да се обадя.
Може ли да използвам телефона ти?
Не се затривай.
Здрасти.
Аз съм.
Здравей, миличка.
Не, просто... Трябваше отново да използвам телефона на г-ца Хавингтън.
Да, аз също не знам.
Ще го видя, когато се прибера.
Не, обещавам.
Знам, знам.
Знам, че винаги обещавам.
Знам, но този път ще го направя.
Ще го направя, мила.
Обещавам ти.
Не, просто... Просто съм малко уморен.
Аз, аз съм...
Добре съм.
Не, уморен съм от пътуването.
Мисля...
Мисля да помоля за постоянна позиция.
Да, да. В централния офис например.
Да, би било добре.
Да, готов съм за това.
Да.
Здравей.
Взе ли всичко необходимо? - Да.
Да, взех някои неща, също и накити.
Сложи си ги.
Сложи ги.
Последно повикване за полета до Далас.
Страхотно е.
Както и да е...
Оценявам това, което направи днес.
Всичко, което направи.
Благодаря ти, Буч.
Пак заповядай, Сънданс.
Защо не свалиш това?
Да го направя ли? - Да.
Сигурен ли си? - Да, поне за малко.
Искаш ли да ти помогна?
Готово.
Винаги можеш да го сложиш, ако искаш.
Да, имам нужда да дишам. - Определено.
Ето. - Да.
И просто да знаеш...
Аз съм зодия Близнаци.
Мерси.
Е... Далас.
Следва голямата презентация.
Вълнуваш ли се? - Не.
Нима? - Не.
Не.
Просто искам да се прибера у дома.